"När romarriket var som mäktigast var det mycket stort.
Det sträckte sig från Afrikas öknar till norra Englands gräns.
Mer än en fjärdedel av världens befolkning levde och dog...
under de lagar dess kejsare stiftat.
Vintern år 180 e Kr gick kejsar Markus Aurelius 12-åriga krig...
mot de barbariska stammarna i Germania mot sitt slut.
Bara ett fäste står ännu i vägen för romersk seger...
och för fred i hela riket."
- Sire. - Min general.
Sire.
Smala och hungriga.
- Lugnt ännu? - Inte ett liv.
- Hur länge har han varit borta? - Nästan två timmar.
- Tänker de göra motstånd? - Det får vi snart se.
Soldat, jag gav ju order om att flytta fram katapulterna.
- De står för långt bort. - Det räcker till.
- Risken för kavalleriet- - Är acceptabel, eller hur?
De säger nej.
Lugn!
Folk borde veta när det är dags att ge upp.
Skulle du det, Quintus?
Och jag?
- Styrka och heder. - Styrka och heder.
Släpp lös helvetet, när jag säger till.
Ladda katapulterna.
Infanteriet redo för framryckning!
- Bågskyttar redo! - Bågskyttar!
- Lägg an! - Lägg an!
Fratres!
Maximus!
Om tre veckor är det dags för skörd.
Bestäm dig för var du då vill vara, så blir det så.
Håll linjen! Följ mig!
Om du upptäcker att du är ensam...
och rider på gröna ängar med solljuset i ansiktet...
var bara lugn.
Då har du hamnat i Elysium och är redan död!
Bröder...
det vi gör i livet...
ger eko ända in i evigheten.
Spänn!
Katapulterna är redo!
Bågskyttar, tänd på!
- Tänd på! - Tänd på!
Spänn!
Släpp!
Är ni redo!
Håll frontlinjen!
Spänn! Släpp!
Släpp!
Ladda om!
Håll linjen!
Dra! Släpp!
Följ mig!
Seger åt Rom!
Tror du att han är döende?
Han har varit döende i tio år.
Annars skulle han väl inte ha sänt efter oss?
Han kanske bara saknar oss.
Senatorerna, då? Skulle han ha samlat dem, om-
Tyst, Commodus.
Dina evinnerliga intriger ger mig huvudvärk.
Han har bestämt sig.
Han kommer att tillkännage det nu.
Han tänker utnämna mig.
Det första jag gör...
när-
blir att hedra honom med spel som är majestätet värdiga.
Själv tänker jag ta ett hett bad.
Ers höghet?
Vi är visst strax framme.
- Sire. - Var är kejsaren?
Vid fronten, sire. De har varit borta i 19 dagar.
Sårade strömmar fortfarande in.
Min häst.
Här, herre.
En kyss?
Du har ännu en gång bevisat ditt värde, Maximus.
Låt hoppas att det är sista gången.
Det finns inga fiender kvar, sire.
Det finns alltid någon kvar som vill strida.
Hur kan jag belöna Roms störste general?
Låt mig resa hem.
Hem...
De hyllar dig, Caesar.
De hyllar dig, Maximus.
Kommer jag för sent till striden?
Du kommer för sent till kriget.
Jag gratulerar dig, min far.
Jag offrar 100 oxar till din ära.
Spar på oxarna.
Hedra Maximus. Det var han som vann kriget.
- General. - Ers höghet.
Hela Rom hälsar dig, och jag omfamnar dig som en broder.
Det var alltför länge sen.
- Ers höghet. - Här, fader.
Tag min arm.
Det är dags för mig att lämna er.
Var han allt Rom kunde prestera?
Det var ett lysande slag.
- General. - Lever du?
-Jag lever. - Gudarna måste ha humor.
- Gudarna älskar dig. - Valerius.
Tillbaka till lägret, general? Eller bär det av till Rom?
Hem till hustru och son och skörd..
Bonden Maximus. Det är svårt att föreställa sig.
Jord är lättare att skölja bort än blod, Quintus.
- Här är han. - Ers höghet.
Senator Gaius, senator Falco.
Se upp för Gaius. Han häller sötat gift i öronen...
och en dag vaknar man med ett enda i skallen: "Republik!"
Varför inte, Rom grundades som republik en gång.
Ja, och i en republik är det senaten som har makten.
Men Gaius låter sig väl inte påverkas.
Vad tycker ni, general? Kejsare eller senat?
Som soldat kan man alltid...
se sin fiende i vitögat, senator.
I täten för en armé vore man en ypperlig politiker.
Jag har varnat er. Nu räddar jag er.
Maximus.
Jag behöver goda män som du.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Du vet vad det är att befalla.
Du ger order, de åtlyds och så vinner vi kriget.
Senatorer intrigerar och käbblar, smickrar och bedrar.
Maximus, vi måste rädda Rom från politikerna!
Kan jag räkna med dig när det är dags?
När din far släpper mig avser jag att resa hem.
Hem? Ingen har förtjänat det mer.
Men gör dig inte för hemmstadd, jag kanske kallar på dig snart.
Lucilla är här. Visste du det?
Hon har inte glömt dig.
Och nu är du den berömde.
Tänk om du hade varit en man.
Vilken Caesar du hade blivit!
Min far.
Du hade varit stark.
Hade du också blivit rättvis?
Jag hade väl blivit det som du lärt mig att vara.
Hur var resan?
Lång, obekväm. Varför är jag här?
Du måste hjälpa mig med din bror.
Naturligtvis.
Han älskar dig. Det har han alltid gjort.
Och...
nu behöver han dig mer än nånsin.
Nu räcker det med politik.
Nu låtsas vi att du är en hängiven dotter...
och att jag är god far.
Det är bara på lek, inte sant?
God morgon.
Jag behöver tre hästar till.
Två! Tre!
Fyra!
En! Två!
Du har kallat på mig, Caesar?
- Caesar? - Säg det igen, Maximus.
Varför är vi här?
För imperiets äras skull, sire.
Just det.
Nu minns jag.
Ser du den där kartan, Maximus?
Detta är den värld som jag har skapat.
I 25 år...
har jag erövrat, spillt blod, utvidgat imperiet.
Sedan jag blev caesar har vi haft fyra år utan krig.
Fyra fredsår av 20.
För vad?
Jag gav dem svärdet. Inget annat.
Caesar, ditt liv-
Snälla. Säg inte så.
Kom hit.
Sitt här.
Låt oss tala tillsammans...
som vanliga män.
Tala till mig, Maximus..
Jag har femtusen man i frostig lera därute.
Tretusen av dem blöder och är sårade.
Tvåtusen lämnar aldrig denna plats.
Jag kan inte tro att de kämpade och dog för ingenting.
Vad tror du, då?
Att de slogs för dig och för Rom.
Och vad är Rom?
Jag har sett mycket av världen.
Den är brutal, grym och mörk. Rom är ljuset.
Ändå har du aldrig varit där.
Du vet inte vad hon har blivit.
Jag är döende, Maximus.
När en man nalkas slutet...
vill han vara säker på att livet haft en mening.
Hur kommer mitt namn att låta i framtiden?
Kommer man att minnas mig som filosofen?
Krigaren?
Tyrannen?
Eller var det jag som gav Rom hennes sanna jag?
En gång fanns det en dröm om Rom.
Man kunde bara viska om den.
Annars skulle den försvinna...
så skör var den.
Jag är rädd att den inte överlever vintern.
Maximus...
låt oss viska nu...
tillsammans, du och jag.
Du har ju en son.
Berätta om ditt hem.
Mitt hus ligger vid Trujillos kullar. Det är ett enkelt hus.
Rosa stenar som värms av solen.
En köksträdgård som doftar kryddor på dagen...
och jasmin på kvällen.
Vid grinden växer det popplar
Fikon. Äpplen och päron.
Jorden är, Marcus, svart. Svart som min hustrus hår.
Druvor på sydsluttningarna, oliver i norr.
Vildhästarna leker vid huset. Min son vill vara som dem.
- Minns du när du senast var hemma? - För 2 år och 264 dagar sen, idag.
Jag avundas dig, Maximus.
Det är ett gott hem. Värt att kämpa för.
En tjänst har du kvar att göra...
innan du reser hem.
Vad kan jag göra för dig, Caesar?
Jag vill att du blir Roms beskyddare när jag är död.
Jag bemyndigar dig att som den ende-
ge makten tillbaka till folket i Rom...
och göra slut på den korruption som har förlamat det.
Accepterar du denna ära?
Av hela mitt hjärta, nej.
Maximus...
Det måste bli du.
Välj en prefekt, en senator...
någon som förstår staden och hennes politik.
Du har ännu inte smittats av hennes politiska ränker.
- Commodus, då? - Commodus har ingen moral.
Det har du vetat sedan du var barn.
Commodus kan inte regera.
Får inte regera.
Du är den son jag skulle ha fått.
Commodus finner sig i mitt beslut.
Han vet att armén är lojal med dig.
Ge mig lite tid, sire.
Ja.
Till kvällen har du sagt ja.
Omfamna mig nu som en son.
Och ge en gammal man en filt till.
- Du är min faders favorit. - Ers nåd.
- Det har inte alltid varit så. - Tingen förändras.
Många, men inte alla.
Maximus, stanna.
Låt mig se ditt ansikte.
- Du verkar upprörd. -Jag har förlorat många män.
Vad ville min far dig?
Önska mig lycka till innan jag reser hem.
Du ljuger.
Du har aldrig varit bra på att ljuga.
- Lögner har aldrig lugnat dig. - Så sant.
Men du behövde heller aldrig ljuga.
Livet är mycket enklare för en soldat.
Tycker du att jag är hjärtlös?
Din talang är att överleva.
Maximus, stanna.
Är det så förfärligt att se mig igen?
Jag är trött efter slaget.
Du lider av att se min far så svag.
Commodus väntar sig att far ska kungöra sin efterträdare inom kort.
Tjänar du min bror som du tjänat hans fader?
Jag kommer alltid att tjäna Rom.
Vet du...
Jag ber fortfarande för dig.
Ja, jag ber...
Jag sörjde när jag hörde om din makes död.
- Tack. - Och du har en son.
Ja. Lucius.
Han är snart åtta år gammal.
Min son är också snart åtta år.
Jag tackar dig för dina böner.
Förfäder, jag ber om råd.
Signade moder, säg vad gudarna önskar för min framtid.
Signade fader, vaka över min familj med vapen i hand.
Säg dem att jag lever bara för att få se dem igen.
Förfäder, jag ärar er...
för att ni lärt mig leva i heder.
Cicero.
Ja, sir.
Har du svårt att göra din plikt?
Ibland gör jag det jag vill.
Resten av tiden gör jag det jag måste.
Vi kanske inte kommer hem ändå.
Är du beredd att tjäna Rom?
Ja, far.
Du blir inte kejsare.
Vem är den äldre och visare man som tar min plats?
Min makt övergår till Maximus...
som förvaltar den...
tills senaten är redo att styra.
Rom ska bli republik igen.
- Maximus. - Ja.
Är du besviken?
Du skrev en gång till mig...
om de fyra viktigaste dygderna.
Visdom, rättvisa...
mod...
och måttfullhet.
Jag har ingen av dem.
Men jag har andra värden.
Ärelystnad.
Något som kan kallas dygd när den leder till stordåd.
Påhittighet. Kurage.
Kanske inte på slagfältet, men...
det finns många typer av kurage.
Jag är hängiven min familj...
och till dig...
Ingen av mina dygder stod på din lista.
Det var som om du inte ville ha mig till son.
Du går för långt.
Jag sökte svar hos gudarna...
för att behaga dig, göra dig stolt över mig.
Ett vänligt ord...
en varm omfamning...
då du tryckte mig till ditt bröst...
skulle ha känts som solljus i hjärtat i tusen år.
Varför hatar du mig så?
Allt jag velat...
var att duga åt dig, Caesar.
- Far. - Commodus.
Dina misslyckanden som son...
är mina misstag som fader.
Kom.
Far.
Jag kunde ha dödat hela världen...
för din kärlek!
Maximus, kejsaren kallar dig. Det brådskar.
Sörj med mig, min bror. Vår fader är död.
Hur dog han?
Utan smärta, säger läkarna.
Han dog i sömnen.
Fader.
Din kejsare ber om din trohet, Maximus.
Ta min hand.
Jag erbjuder den bara en gång.
Quintus.
Hell dig, Caesar.
Jag måste be senatorerna om råd.
Väck Gaius och Falco.
- Svärd. - Svärd.
Maximus, var försiktig. Det där gick inte rätt till.
Inte rätt till? Kejsaren blev mördad.
Han dog av naturliga skäl.
- Är du beväpnad, Quintus? - Vakter!
Kämpa inte emot, Maximus.
Jag är ledsen. Caesar har talat.
Rid tills det dagas...
och avrätta honom sen.
Quintus, se på mig!
Lova att du tar hand om min familj.
Du möter dem i nästa liv.
På knä!
Signade fader, vaka över min maka och son.
Säg dem att jag lever bara för att få se dem igen.
Ge mig åtminstone en snygg död.
En soldats död.
Ibland fryser eggen fast.
Livvakter!
- Minns du när du senast var hemma? - För 2 år och 264 dagar sen...
Signade fader, vaka över min maka och son med vapen i hand.
Säg dem att jag lever bara för dem. Allt annat är bara stoft och luft.
Säg dem att jag lever bara för att få hålla om dem igen.
Allt annat är bara stoft och luft.
Pappa! Pappa!
Dö inte!
Ni ses igen.
Inte än.
Nej, de gör rent det. Vänta lite.
Dö inte.
Du ska bli lejonmat.
De är mera värda än vi.
Bättre så?
Det är rent, ser du?
Zucchabar Romersk provins
Proximo!
Gamle vän.
Alla dagar som du är här är strålande dagar...
och idag är en mycket lyckosam dag.
Girafferna som du sålde till mig...
vill inte para sig.
De bara går och äter...
utan att para sig.
Du har sålt mig...
homogiraffer.
-Jag vill ha igen mina pengar. - Aldrig.
Du ska få ett specialpris.
På vad?
Kom och se mitt nya lager!
Kan de slåss? Jag har en match på gång.
Några duger till att slåss, andra att dö.
Du behöver båda.
Upp!
Vad har du för yrke?
Jag var jägare.
Jag köpte honom i en saltgruva i Kartago.
Sätt dig.
Legionens märke.
- Desertör. - Kanske det...
- Han är spanjor. -Jag tar sex stycken.
- För 1000. - 1000?
Bara numidiern är värd 2000.
Det här är skräpslavar.
Jag känner det på lukten.
Vänta!
Man kan förhandla...
Du får 2000...
och fyra för djuren.
Det blir 5000, vänner emellan.
Ska det ta så lång tid att få komma hem?
Jag är Proximo.
Jag kommer att finnas närmare er under några dagar...
- som blir de sista i era misslyckade liv -
än den olyckliga mamma som satte er skrikande till världen.
Jag har inte betalat för ert sällskap.
Jag har betalat för att tjäna på er död.
Som era mammor fanns där i början...
kommer jag att vara här vid slutet.
Och när ni dör - för dö ska ni...
kommer det att ske till ljudet av-
Gladiatorer...
jag hälsar er.
- Röd. - Röd.
Gul.
Bra.
- Röd. - Röd.
Spanjor.
Det räcker nu!
Det blir hans tur snart.
Nästa.
Spanjor.
Varför slåss du inte?
Alla måste slåss.
Är det där dina gudars tecken?
Blir de inte arga nu?
Gudarna älskar dig.
Rött är gudarnas färg.
Du behöver deras hjälp idag.
Proximo!
Du använder fortfarande germanen.
Publiken älskar en barbar.
Dessutom har han gjort mig rik...
Har numidiern slagits förut?
Nej, det är första gången.
Han då? Arbetare? Soldat?
Han är spanjor. Förmodligen eunuck med tanke på hur han är i ringen.
500 sertier på att numidiern och spanjoren går vidare.
Och 1000 om numidiern ensam går vidare.
Vill du att jag ska satsa mot min egen man?
- Det är omoraliskt. - Om jag säger 2000 då?
Några av er tror kanske att ni inte tänker slåss...
och några att ni inte kan.
Det säger alla...
tills de står där.
Lyssna.
Döda! Döda!
Kör in den här i någons kropp.
De kommer att älska er för det.
Och ni-
Ni kanske börjar älska dem...
tillbaka.
Till slut...
ska vi alla dö.
Sorgligt nog kan vi inte välja sättet, men...
vi bestämmer hur vi möter vårt öde...
så att man minns oss...
som män.
Ni till vänster, upp med sköldarna!
Ni till höger, dra era svärd!
Döda! Döda!
Para ihop dem- Röd mot gul.
Nästa!
Rör på er!
- Försvinn! - Du regerar aldrig över oss, Commodus!
Han rider in i Rom som en erövrare, men av vad?
Ge honom tid, Gracchus. Han är så ung.
Jag tror att han kan bli bra.
För Rom eller för dig?
Spring till din mor, Lucius. Det är vad hon vill.
Lucius!
Mor!
Hell dig, Caesar.
Senatorer.
Rom hälsar sin nye kejsare.
Dina trogna undersåtar hälsar dig välkommen.
Tack, Falco.
Vad gäller de trogna undersåtarna, var de väl inte så dyra, hoppas jag.
- Caesar. - Gracchus.
Hela Rom gläds åt din återkomst, Caesar.
Det finns mycket som kräver din uppmärksamhet.
Ordning!
Till din hjälp, Caesar, har senaten förberett en del dokument...
för att ta itu med stadens många bekymmer...
t ex upprensningen av den grekiska stadsdelen...
och bekämpa pesten som härjar där.
Om Caesar nu-
Förstår du inte, Gracchus?
Det är ju det som är problemet?
Min far studerade hela tiden...
läroböcker i filosofi.
Sena kvällstimmar läste han i senatens rullar.
Under tiden försummades folket.
Men senaten är folket, sire...
valda av folket att tala för folket.
Jag tvivlar på att folket äter så gott som du, Gracchus...
eller har så vackra älskarinnor som du, Gaius.
Jag förstår mitt folk.
Kanske Caesar vill ha godheten att undervisa oss...
om något ur sin vida erfarenhet.
Jag kallar det kärlek.
Jag är deras far.
Folket är mina barn.
Jag ska hålla dem tätt intill mig, omfamna dem.
Har ni någonsin hållit en pestsmittad i famnen, sire?
Nej, men om du avbryter mig igen...
kommer du att göra det.
Senator, min bror är mycket trött.
Ge mig er lista.
Caesar kommer att göra allt som Rom kräver.
Ers nåd...
den lättaste beröring från er kräver lydnad.
Vem vågar mästra mig?
Commodus, senaten behövs också.
Till vad? De pratar ju bara.
Det skulle vara bara...
du och jag...
och Rom.
Tänk det inte ens.
Det har alltid funnits en senat.
Rom är förändrat.
Det krävs en kejsare för att styra ett kejsardöme.
Visst, men låt folket ha sina-
Illusioner?
Traditioner.
Min fars krig mot barbarerna-
Han uppnådde ingenting, men folket älskade honom.
Folket älskar alltid segrarna.
Varför?
De såg inte slagen.
Vad bryr de sig om Germania?
De bryr sig bara om Roms storhet.
Roms storhet.
Och vad är det?
Det är idén om-
storhet.
Storhet är en vision.
Just det, en vision.
Förstår du inte, Lucilla?
Jag uppfyller romarnas vision av Rom och för det ska de älska mig.
Snart kommer de att glömma några grånande mäns trista mässande.
Av mig får folket den största visionen i livet.
Vitt och rött vin för drickandets glädje!
Spel.
Ett 150 dagars spel.
Han är klyftigare än jag trodde.
Klyftig.
Hela Rom skulle skratta åt honom...
om de inte vore så rädda för hans livvakter.
Skräck och underverk är kraftfullt tillsammans.
Tror du folket låter sig luras?
Han känner Rom.
Rom är pöbeln.
Hitta på konster åt dem, så förundras de.
Ta friheten ifrån dem, så jublar de ändå.
Roms hjärta...
slår inte mot senatens marmor.
Det slår mot Colosseums sand.
Han ger dem döden...
och de älskar honom för det.
Ni bara dödar och dödar.
Folket vill inte ha en slaktare. Dom vill se en hjälte...
Du vill att dom kommer tillbaka...
Så hacka dom inte i småbitar. Kom ihåg att du är en underhållare.
Spanjor.
Underhåll dem!
Har ni inte roligt?
Är det inte därför ni är här?
Spanjor! Spanjor!
Vad vill du ha?
En flicka?
En pojke?
Ni har sänt efter mig.
Ja.
Du är bra, Spanjor, men inte tillräckligt.
Du skulle kunna bli enastående.
Man begär att jag ska döda, alltså dödar jag.
Det räcker.
Det räcker i provinsen, men inte i Rom.
Den unge kejsaren...
arrangerar en rad skådespel...
till sin faders åminnelse...
Marcus Aurelius.
Jag finner det lustigt...
eftersom det var Marcus Aurelius-
den vise, allvetande, Marcus Aurelius-
som slängde ut oss.
Efter att i fem år ha krafsat fram levebrödet...
i råtthål till byar...
ska vi tillbaka dit där vi hör hemma-
till Colosseum.
Du skulle se Colosseum, Spanjor.
50.000 romare...
som följer varje rörelse du gör med svärdet...
för att förmå dig att utdela det dödande slaget.
Tystnaden innan du slår...
och vrålet efteråt.
Det stiger.
Ökar som en-
som en storm...
som om du var åskguden själv.
Har du varit gladiator?
Ja.
Vann du din frihet?
För länge sen gav kejsaren...
mig en rudis.
Bara ett träsvärd.
En symbol för frihet.
Han rörde vid min axel och så var jag fri.
Kände du Marcus Aurelius?
Jag sa inte att jag kände honom. Han rörde vid min axel.
Du frågade vad jag vill ha.
Jag vill stå framför kejsaren...
som du.
Lyssna nu.
Lär av mig.
Jag var inte bäst för att jag dödade snabbt.
Jag var bäst för att folket älskade mig.
Vinn folket...
så vinner du friheten.
Jag ska vinna folket.
De ska få se något de aldrig sett förut.
Ja, Spanjor, vi reser till Rom tillsammans...
till blodiga äventyr...
och den stora horan ska amma oss...
tills vi blir feta och glada och inte kan dia mera.
Och sen...
när tillräckligt många har dött...
kanske du vinner din frihet.
Här. Ta den här.
Nånstans där ute-
finns mitt land...
mitt hem.
Min hustru lagar mat.
Mina döttrar bär vatten från floden.
Kommer jag att möta dem igen?
Jag tror inte det.
Tror du att du får möta dem igen när du dör?
Jag tror det.
Men...
jag kommer att dö snart.
De dör inte på länge än.
Jag måste vänta.
Men vill du vänta?
Ja.
Du förstår...
min hustru...
och min son...
väntar mig redan.
Du möter dem igen.
Men inte än.
Nej, om inte-
Inte än.
Där är det.
Ut.
Ut!
Tänk att få ses igen, gamle vän.
Önska mig lycka till!
Har du nånsin sett nåt liknande?
Tänk att människor kan bygga så!
Vinn folket.
Raska på!
In!
Så gott sover han för att han är älskad.
Kom min bror, det är sent.
Jag ska göra Rom till ett underverk.
Det förstår inte Gracchus och de andra.
Mitt huvud sprängs i bitar av allt jag önskar.
Commodus, drick det här.
Jag tror att tiden nästan är inne.
Jag kan upplösa senaten...
vid fars minneshögtid.
Tycker du att jag ska göra det?
Är folket redo?
Du behöver vila nu.
Stannar du hos mig?
Är du mörkrädd än, min bror?
Ja.
Alltid.
- Stanna hos mig i natt. - Det gör jag inte.
Kyss mig.
Sov, min bror.
Att ha döva och stumma tjänare förlänger åtminstone mitt liv litegrand.
Dom arresterar dom lärda nu.
Alla som vågar öppna munnen.
Även satiriker och krönikörer.
Och matematiker.
Och alla får föda arenan.
Senaten tillstyrkte inte krigslagarna.
Det är pretoriangardet som står för hela skräckväldet.
Jag är rädd att gå ut efter att mörkret fallit.
Du borde vara mer rädd för det som du sysslar med om dagarna.
Senaten är full av hans spioner.
Ledda av horbocken, Falco.
- Men vad har han för planer? - Det undrar jag själv.
Han tillbringar hela dagarna med...
att planera festligheterna till din fars ära.
Han försummar till och med dom grundläggande uppgifterna i sitt styre.
Så vad planerar han?
Och vem betalar för det?
Dom dagliga spelen kostar en förmögenhet och ändå har vi inga nya skatter.
Framtiden.
Framtiden får betala för det.
Han sålde spannmålslagren.
Det kan inte vara sant.
Han säljer Roms reserver av spannmål.
Folket kommer att svälta inom två år.
Jag hoppas dom gillar spelen...
för snart kommer dom att vara döda på grund av dem.
- Rom måste få veta. - Hur då?
Han tänker upplösa senaten.
Och vem ska berätta det för dem? Du, Gracchus?
Du, Gaius?
Kommer du kritisera min bror i senaten...
för att sen se din familj i Colosseum?
Vem vågar?
Jag har fruktat varje dag...
för att min son är arvinge till tronen.
Han måste dö.
Quintus och pretorianerna skulle lätt ta makten själva.
Nej. Hugg av huvudet så kan ormen inte anfalla mer.
Lucilla, Gaius har rätt.
Vi kan inte göra nåt om vi inte gjort något åt livvakterna först.
- Så vi gör ingenting? - Nej.
Vi behåller vårt råd.
Och förbereder oss.
Så länge folket stöder honom, är vi röster utan makt.
Bara luft.
Men för varje dag som går så får han nya fiender.
En dag är dom fler än vännerna.
Och den dagen agerar vi.
Då slår vi till.
Men till dess...
fogar vi oss.
Vi är underdåniga...
och vi är förrädiska.
Kom nu!
Välj mig.
Nu räcker det.
Kejsaren vill ha kamp, men han ska inte få mina bästa kämpar.
Folket vill ha strid, och kejsaren ger dem strid.
- Striden i Kartago. - Massakern i Kartago.